Ova ulica dijeli geto otprilike na dva dijela.
Desno, geto A:
Državni službenici, tvornički radnici i slično.
Lijevo, geto B:
Uglavnom višak radne snage...
starci i nemoćni.
UNTERSTURMFÜHRER AMON GOETH Gdje biste vi htjeli početi, ha?
Imate li pitanja, gospodine?
Da, zašto je krov spušten? Smrzavam se.
LOGOR ZA PRISILNI RAD PLASZOW U IZGRADNJI Očekujemo radnu snagu
Naravno, odijeljenih.
- Žene s druge strane... - Gdje ću ja stanovati?
- Tamo, gospodine. - Tamo?
- Da, u onoj vili. - Ti to zoveš vilom?
- Njihova sinagoga, vidite li je? - To nije vila.
- Planiramo je pretvoriti u staje. - To je kuća.
Što je ono tamo?
Dječji vrtić. Pedeset jedno.
Imamo i zubara, postolara, liječnike.
Evo ih, gospodine.
Jedna od vas doista ima sreće.
Otvoreno je radno mjesto...
podalje od ovog napornog rada...
u mojoj novoj vili.
Koja od vas ima iskustva u kućnim poslovima?
Ja, kad bolje razmislim, zapravo neću tuđu sluškinju.
Sve one dosadne navike od kojih je moram odučiti.
Ne želim ti prenijeti prehladu.
Kako se zoveš?
- Helen Hirsch. - Kako?
- Helen Hirsch. - Što? Ne čujem.
Ja.
Srušite sve to!
- Na posao! - Srušite sve to!
Srušite ga! Nije sigurno!
Kaže da je temelj pogrešno izliven. Mora ga srušiti.
Rekao sam joj da su to barake, a ne jebeni Hotel Europa.
Jebena Židovka inženjer. Kučko jebena!
Cijeli temelj treba srušiti i ponovno izliti.
Ako ne, napravit će se barem uleknuće...
na južnom kraju barake.
Uleknuće, a onda će se srušiti.
- Ti si inženjer? - Da.
Zovem se Diana Reiter. Diplomirala sam...
građevinarstvo na sveučilištu u Milanu.
Obrazovana Židovka, baš kao Karl Marx.
- Ubij je. - Što?
Herr Kommandant, ja samo pokušavam raditi svoj posao.
Ja, a ja radim svoj.
Ali, gospodine, ona je nadzornik gradilišta.
Nećemo se raspravljati s njima.
Ne. Ubij je ovdje, po mom ovlaštenju.
Trebat će više od toga.
Siguran sam da si u pravu.
Srušite ga, ponovno izlijte, ponovno napravite...
kao što je ona rekla.
Trebate još toga vidjeti, ali svjetla ima još samo sat.
Danas je historijski dan.
Današnji dan će se pamtiti.
Još puno godina...
mladi će se s čuđenjem...
raspitivati o ovom danu.
Danas je historijski dan, a vi ste dio njega.
Prije šest stotina godina...
kad su drugdje bili okrivljavani za epidemiju kuge...
Kazimierz Veliki... takozvani...
rekao je Židovima da mogu doći u Krakow.
Došli su.
Dovukli su svoje stvari u grad.
Naselili se.
Ukorijenili se.
Prosperirali su...
u poslu, znanosti, obrazovanju, umjetnosti.
Došli su bez ičega.
Bez ičega.
I napredovali su.
Šest stoljeća postoji...
židovski Krakow.
Razmislite o tome.
Do večeras...
tih šest stoljeća postat će glasine.
Nikad nisu postojala.
Danas je historijski dan.
LIKVIDACIJA GETA 13. OŽUJKA 1943.
Mislim da ćemo početi u getu B.
- U redu? - Da krenemo s obje strane?
Ne, htio bih da krenete odande.
Zdesna. A onda krenite okolo.
Izaći ćemo kroz kanalizaciju. Moram provjeriti je li slobodna.
- Mila, spakiraj nešto. - Ja ne mogu u kanalizaciju.
Rekla sam ti da neću ići u kanalizaciju.
Možeš. Naravno da možeš.
Neću ići u kanalizaciju.
Kreći! Tamo! Tamo! Hajde!
Kartu, Židove!
U onaj red.
Isto kao da je mrtva. Ostavi je.
Dajte mi jedan tren. Pustite bar da je unesem.
Možeš joj se pridružiti...
ili stati u red.
Žene lijevo!
Muškarci desno. Žene lijevo.
Pustite me! Neću ostaviti muža!
Žene lijevo, muškarci desno.
O, Bože!
- Imaš Blauschein. - To više ništa ne vrijedi.
- Čiste geto. - Nema mjesta za tebe.
Što to govoriš? Probali smo prije. Ima više nego dosta mjesta.
- Predomislila sam se! - Mama!
Pogledaj koliko je mjesta. Sad pogledaj mene. Samo si se uplašila.
Djevojčicu mogu primiti, ali tebe ne.
- Mama, izlazim! - Ostani gdje si!
Više volim da budeš tu nego tko zna gdje.
Odličan pozdrav.
S poštovanjem raportiram da sam dobio naređenje...
da sklonim zavežljaje s ceste...
da bi se moglo nesmetano prolaziti.
Završi i stani u red poljski vojničiću.
- Gđo Dresner? - Da.
Ti si prijatelj mog sina.
Ne brini, otići ću tiho. Neću praviti neprilike.
Ne, idite pod stepenice.
Uskoro će završiti potragu. Ovdje ćete biti sigurni.
Sakrijte se, molim vas! Molim vas!
Sakrijte se pod stepenice.
Pretražio sam zgradu. Nema nikoga.
Zdravo, Adame.
Zdravo, Danka.
Pođite sa mnom. Stavit ću vas u dobar red.
Znaš li izreku: "Jedan sat života je ipak život"?
Više nisi dječak. Dat ću ti blagoslov.
Hajdemo, molim te. Molim te, idemo.
Hajde.
Volio bih da se ova prokleta noć završi.
Najgore je prošlo. Mi smo sad radnici.
O, Bože!
Amone, pravo si dijete, proklet bio!
Ustajanje.
- Skuhaj kavu. - Skuhaj je sama.
SS će sam upravljati nekim tvornicama u Plaszowu...
preradom kovine, tvornicom četki...
još jednom za preradu odjeće Židova...
iz geta, da je iskoriste naše obitelji stradale u bombardiranju.
Ali najviše će koristi imati privatne tvornice kao vaša...
jer će biti unutar logora zapovjednika...
Ne, ne, sjedite. Kako si, Juliane?
Drago mi je da vas vidim, prijatelju.
- Oskar Schindler. - Leo John.
- Franz, drago mi je da te vidim. - Zdravo. Drago mi je da si došao.
- Sa zadovoljstvom, Juliuse. - Kako si? Smršavio si.
Samo u ramenima. Izvolite, sjedite.
Kako ste? Oskar Schindler.
- Počeli smo bez vas. - Dobro. Jesam propustio nešto dobro?
Objašnjavao sam Herr Boschu i Herr Madritschu...
od kakve bi koristi bilo preseljenje njihovih tvornica u Plaszow.
Mislio sam na hranu.
Pošto su vam radnici smješteni u tvornici, na raspolaganju su vam u svako doba.
Možete ih tjerati da rade cijelu noć ako hoćete.
Sva vaša tvornička pravila ostat će ista kao i prije.
Poštovat će se.
Zanima me gdje se može nabaviti takvo odijelo.
- Je li od svile? - Naravno.
Ima lijep sjaj.
- Hvala. - Vrlo lijepo.
Rekao bih da ću vam ga nabaviti, ali onaj što ga je sašio vjerojatno je mrtav.
Ne znam.
Odem na posao prije neki dan.
Nikoga nema.
Nitko mi to nije rekao. Moram sam saznati. Moram ući.
Svi su nestali.
Ne.
Nisu nestali. Ovdje su.
Moji su!
Svakog dana gubim novac. Svaki ubijeni radnik me košta.
Moram naći nekog drugog, obučiti ga.
Toliko ćemo zarađivati da sve to neće biti važno.
To je loše poslovanje.
Hvala.
Ostavi bocu.
Lena...
Hvala.
Scherner mi je rekao još nešto o vama.
Da? Što to?
Da znate što znači riječ "zahvalnost".
Da vama to nije samo maglovit pojam...
kao što je drugima.
Hoćete ostati tu gdje ste.
Radite i nešto usput.
Dobro vam ide.
Ne želite da vam itko govori što da radite.
Znate, mogu to razumjeti. Poznajem vas.
Ono što vi hoćete je vaš vlastiti pod-logor.
Imate li pojma što to podrazumijeva?
Samo birokracija. Morate ga sagraditi.
Samo dobivanje dozvola dovoljno je da vas izludi.
Onda dođu inženjeri, okupe se, stoje okolo...
raspravljaju o kanalizaciji, temeljima, propisima, točnim specifikacijama...
četiri kilometra dugoj ogradi, 1200 kg bodljikave žice...
6000 kg elektrificirane ograde, keramičkim izolatorima...
tri kubična metra prostora po zatvoreniku.
Kažem vam, dođe vam da nekoga ubijete. Prošao sam kroz to. Znam.
Pa, vi znate. Prošli ste kroz to.
Vi biste mi mogli olakšati.
Bio bih vam zahvalan.
Gdje je Stern?
Goldberg i Chilowicz, potrudite se da dobijem svoj dio...
od vlasnika tvornice u ovom logoru...
a vama ostavljam da vodite brigu o mom glavnom računu...
Schindlerovom računu.
On želi neovisnost. Ja sam mu je dao.
Ali neovisnost košta.
To ti je jasno?
Pogledaj me.
Ne zaboravi za koga sad radiš.
- Treba nam još vina. - Još vina!
Stani na mog prijatelja. Ne daj mu otići.
Hvala, Herr Direktor.
- Što to radite? - Što? Češem se po glavi?
Onda misle da imamo uši. Zato se drže na odstojanju.
- Imate li uši? - Imate li bilježnicu?
U mom stolnom kalendaru su rođendani supruga i djece svih naših SS prijatelja.
Ne zaboravite nešto poslati.
Bilježite mito Glavnoj administrativnoj i ekonomskoj upravi...
Polako, Stern, polako.
Ministarstvu za naoružanje, Odjelu unutarnjih poslova vrhovnog guvernera...
i šefu policije kao "pristojbe",
i plaćajte ih svakog prvog u mjesecu...
za razliku od pojedinačnog mita našim SS vezama.
Lista je u donjoj ladici mog stola...
"Prvog u mjesecu..."
SS veze: Lista, donja ladica mog stola, što tretirate kao...
novčani prilog valjanim dobrotvornim ustanovama poslan u ured uglednika.
Poslovanje s našim vezama na crnom tržištu...
navedenim kao dobavljači u službenoj knjizi poslovanja...
- Dosta. - Kako to mislite, dosta?
- Zaboljela me je glava! - Ne možete stati!
- Nisam vas mogao izvući. - Bit ću dobro.
No, ovdje sam skoro svakog tjedna. Obično srijedom.
Obići ću vas da vidim kako ste.
Evo.
Stavite to u džep.
Hajdete.
Herr Direktor, ne dajte da sve propadne. Previše sam truda uložio.
Hvala za...
Sretno.
Radite!
KOVINOPRERAĐIVAČKA TVORNICA U LOGORU ZA PRISILNI RAD PLASZOW
- Što praviš? - Šarke, gospodine.
Sutra mi dolaze neki radnici. Odakle su?
Iz Jugoslavije, Herr Kommandant.
Moram napraviti mjesta.
- Napravi mi šarku. - Da, gospodine.
Dobro radiš.
Vrlo dobro.
Ali malo sam zbunjen, pa mi možda ti možeš pomoći.
Nije mi jasno kako to da radiš...
od, čini mi se, oko 6 sati ujutro?
A tako malo brtvi.
- O, Kriste! - Mogu li ja probati, gospodine?
Provjeri kutnu polugu. Možda je kriva.
Nije. Ne bi se čulo da škljoca da je u pitanju kutna poluga.
Igla je.
- Možda je držak igle mastan. - Što sam rekao? Evo.
Htio bih prijaviti da je količina brtvi bila tako nedovoljna...
jer su jutros kalibrirali strojeve.
Stavili su me da tovarim ugljen.
Čudno, ha?
Hvala, Muek.
A, Lisiek. Ne dotiči kožu. Tek je nauljeno.
- Rottenführer. - Za mene.
Mnogo vam hvala, Herr Direktor.
Sporo je pravio šarke.
Nachi, on može napraviti šarku za manje od minute. Čemu tolika priča?
- Hvala, gospodine. - Nema na čemu.
Nitko ne zna tko je ukrao pile?
Čovjek cio dan hoda s piletom, a nitko to ne primjećuje?
Spasite sebe.
Reci mu za pile.
Još uvijek nitko ne zna.
To si bio ti. Ti si počinio zločin.
- Nisam, gospodine. - Ali, znaš tko jeste.
- Da. - Tko?
On!
- Vrlo je nadaren. - Da, naravno. Dovedite ga.
Gospodine.
Hvala.
- Još jednom hvala, Herr Direktor. - Još jednom, nema na čemu.
Čast mi je raditi u tako izvrsnoj tvrtki.
Jako je dobro što si tu.
Obećavam da ću naučiti sve...
- o proizvodnji emajlirane robe. - Odlično.
- Halo? Ovdje je gđica Elsa Krause. - Treba mi samo pet minuta.
Hoće razgovarati s Herr Direktorom.
Da.
Neće vas primiti.
Izvolite, sjedite.
- Pernod? Konjak? - Ne, hvala.
Pa, što mogu učiniti za vas?
Kažu da ovdje nitko ne umire.
Kažu da je vaša tvornica utočište.
Kažu da ste dobri.
Tko to kaže?
Svi.
Zovem se Regina Perlman, ne Elsa Krause.
Od masakra u getu živim u Krakowu s lažnim ispravama.
Roditelji su mi u Plaszowu.
Zovu se Chana i Jakob Perlman.
Stariji su.
U Plaszowu sad ubijaju stare. Zakopavaju ih u šumi.
Vidite.
Nemam novca.
Posudila sam ovu odjeću.
Preklinjem vas.
Molim vas.
- Molim vas da ih dovedete ovamo. - Ja to ne radim.
Obmanuli su vas.
Ja pitam samo jedno: Ima li radnik određeno umijeće. Samo mi je to važno.
Moj otac je uvoznik, ne metalac.
To je protuzakonito. Nećete me uvući u klopku, gđice Krause!
Ako plačete, dat ću da vas uhite. Kunem se!
Ljudi umiru. Takav je život.
On hoće sve poubijati? Odlično! Što ja tu trebam uraditi?
Sve dovesti ovamo? To vi mislite?
Pošaljite ih Schindleru. Sve ih pošaljite!
Kod njega je utočište, niste znali?
To nije tvornica. Nije to nikakvo poduzeće.
To je utočište za rabine i siročad...
i ljude bez ikakvog umijeća!
Mislite da ne znam što vi radite?
Sve vrijeme ste tako tihi. Znam!
- Gubite li novac? - Nije u tome stvar!
Opasno je! Opasno je za mene!
Morate razumjeti. Goeth je pod ogromnim pritiskom.
Morate na to misliti u ovoj situaciji.
On mora upravljati svim ovim.
On je odgovoran za sve ovdje, za sve ove ljude.
Ima mnogo briga.
A tu je i rat, koji pokreće ono najgore u ljudima.
Nikad dobro, uvijek ono loše. Uvijek ono loše.
Ali u normalnim uvjetima on ne bi bio takav.
Bio bi u redu.
Vidjele bi se samo njegove dobre strane, koje...
On je sjajna varalica.
Čovjek koji voli dobro jelo, dobro vino...
žene, stjecati novac...
Ubijati.
Sigurno ne uživa u tome.
Bejski mi je prije neki dan rekao da je netko pobjegao...
iz radnog odjeljenja izvan žice.
Goeth je postrojio sve iz bjegunčeve barake.
Ubio je čovjeka lijevo od Bejskog, čovjeka desno od njega.
Išao je niz red i pištoljem ubijao svakog drugog čovjeka.
Dvadesetpetoricu.
- Što hoćete da ja tu napravim? - Ništa.
Samo razgovaramo.
"Perlman."
Perlman!
Muž i žena.
Jakob i Chana Perlman!
Neka ih Goldberg dovede.